Barbi: hát gondolom, végig a budai oldalon mennék az ótóval, úgyhogy hiába gondolkodom, még mindig az a legeccerűbb, ha a Móriczra kimegyünk. A kék metró ugyanis seholse áll meg, ahol fel tudnátok venni. (Legalábbis ahogy végigzongoráztam a fejembe.) Ja, bár a piros metró is jó nekünk. ANnak van olyan állomása? Talán a Moszkva? A hánykor az mindegy, mondd meg te!
A telszámom fenn van a blogon asszem, de ha nincs, átdobom priviben. A tied is fenn van? (Majd megnézem.)
Reni: hát több varia is eszembe jutott Aminához. Az egyik, hogy előtt megbeszélni vele, hogy nincs hiszti, ha van, akkor azonnal hazamegyünk. És így tenni, ha hisztizni kezd. A másik, hogy nem viszed magaddal Aminát vásárolni. A harmadik, hogy esetleg figyelemelterelés (segítsen neked valamiben, adj neki feladatot - én azt csináltam a Deichmanban pont, hogy Tücit megkértem, keressen nekem lapos sarkú cipőt
, mert amúgy fel-le rohangászott a boltban). A negyedik meg, amit Szofi is írt, hogy totál ignorálod, úgy csinálsz, mintha nem ott se lenne. Persze lényeges, hogy végül ne kapja meg a hiszti miatt a játékot. És a legesleglényegesebb, hogy valahogy beszéld meg magaddal, hogy TÉNYLEG ne érdekeljen, ha hisztizik, és az se, hogy mások mit szólnak hozzá. Amíg Amina érzi, hogy síkideg leszel, ha rázendít, addig csinálni fogja. Ha látja, hogy téged meg se rezzent, és nem is lesz az, amit ő akar, akkor előbb-utóbb csak abbahagyja. Amúgy meg mindenki bekaphatja, akinek nem tetszik a hisztizős gyerek látványa. Egyáltalán nem ciki dolog az ilyesmi. Az sokkal cikibb, mikor az idegbeteg felmenő ráver a gyerekre, hogy hagyja már abba a hisztit. Szerintem. Annál már sokkal jobb, mikor nyugodtan tovasétál és nem akarja feltétlen elcsendesíteni a kölyköt.
Oltás: jaj, nehogy már bevegyétek ezt a 15 hós oltás-autizmus összefüggést!
Én nem vagyok autizmusszakértő, de annyit tudok a legfrissebb kutatásokból a területen, hogy ez egy nagy valószínűséggel genetikus betegség és semmi köze nincs az oltásokhoz! Ha meg soktényezős, akkor is leginkább intrauterin fertőzésekhez szokták még kötni.
Én is szeretem a dokinkat, és tényleg fontos a legalább hasonló beállítódás. A mi gyerekdokink hagyományosan orvosol (no homeo, amiben én személy szerint nem hiszek, és biztos idegesítene, ha az orvos meg azokat ajánlgatná), de még sose írt fel antibigyót Tücinek egyetlen alkalommal sem, pedig jártunk hozzá sűrűn a télen. Ha úgy gondolta, hogy esetleg fülgyuszi-gyanús, tovább küldött a szakorvoshoz. Szerintem ez tök korrekt. Én nem kérdeztem meg arról, melyik oltást adassam be. Eldöntöttem és aztán mondtam neki, ő meg eldöntötte, vagyis együtt, hogy akkor mikor adjuk be őket.
Netti: ha ilyen arrogáns orvosom lenne, mint amit írtál, én is váltanék...
Niki: vidd el a dokihoz a manót, hallgassa meg a tüdejét, ha köhög. Tüci kb. 4hósan volt először beteg, és akkor kapott hörgőtágítót is a köhécselésre. De ezt gondolom, csak akkor kap, ha kell és azt meg a doki hallja. Akkor még nem tudtam rendesen orrot szívni szerintem, azért ment lejjebb is a cucc. Szívjad az orrát jó sűrűn, ez a legfontosabb!